Eiffelův ocelový div světa: Kdo je skutečným autorem návrhu pařížské dominanty? | 100+1 zahraniční zajímavost
Eiffelův ocelový div světa: Kdo je skutečným autorem návrhu pařížské dominanty? | 100+1 zahraniční zajímavost
![Eiffelův ocelový div světa: Kdo je skutečným autorem návrhu pařížské dominanty? | 100+1 zahraniční zajímavost](https://lemdro.id/pictrs/image/ad8f1fa3-4bd3-4d92-bbb2-d48515b5ce8c.jpeg?format=webp&thumbnail=256)
Eiffelův ocelový div světa: Kdo je skutečným autorem návrhu pařížské dominanty?
100+1 zahraniční zajímavost
Sotva si lze představit Paříž bez Eiffelovky a sotva najdeme mocnější americký symbol, než je socha Svobody. Tyhle dva národní monumenty mají mnoho společného – jejich konstrukce se zrodila ve firmě Gustava Eiffela. Kdo ale byl skutečným autorem návrhu pařížské dominanty?
Maurice Koechlin byl inženýr, vedoucí projekční kanceláře v Eiffelově stavební společnosti, zaměřené na železné konstrukce. V době, kdy oba monumenty vznikly, v osmdesátých letech 19. století, byl už Gustave Eiffel (1832 až 1923) vyhlášeným stavitelem nejen ve Francii, ale i za jejími hranicemi. Proslul především jako odborník na železniční mosty. Všichni inženýři tehdy obdivovali jeho lehký obloukový most přes řeku Douro v Portugalsku (1877) nebo jeho elegantní obdobu u jihofrancouzského Garabit (1884). Proto se právě na Eiffela obrátil sochař Auguste Bartholdi, aby mu pomohl se sochou Svobody (1886), která měla být darem Francie Americe ke stému výročí vyhlášení nezávislosti. Zdá se, že v tomto případě Koechlin jen propočítal a rozkreslil Eiffelův návrh kovové konstrukce uvnitř Bartholdiho obří skulptury, ale s věží to bylo jinak.
Koechlinův návrh
V roce 1889 Francie slavila sté výročí Velké francouzské revoluce a pořádala u té příležitosti Světovou výstavu. Přípravy se rozběhly už v první polovině osmdesátých let. Hledal se prostor, kam velkolepou akci umístit, a začalo se uvažovat, čím obecenstvo ohromit. Také Émile Nouguier a Maurice Koechlin, dva Eiffelovi inženýři, přemýšleli, co by výstavě mohlo dodat atraktivitu, a napadla je vysoká věž. Nebyli první. Takovou myšlenkou se opakovaně a z různých důvodů neúspěšně zabývali stavitelé v Evropě i ve Spojených státech, poprvé Angličan Trevithick v roce 1833. Více než měsíc piloval Koechlin představu výpočty a nákresy a 6. června 1884 zhotovil návrh „velkého pylonu tvořeného čtyřmi mřížovými nosníky u paty odchýlenými a ve vrcholu se sbíhajícími, spojenými v pravidelných intervalech kovovými břevny“. Tento návrh třísetmetrové věže byl neznámý až do roku 1939, kdy Koechlin k výročí výstavy sepsal Resumé historique de l'origine de la Tour Eiffel (Historické resumé o vzniku Eiffelovy věže).
Koechlin a Nouguier předložili návrh Eiffelovi, který jim však oznámil, že nemá v úmyslu se v té věci angažovat. Svolil ale, aby ve studii pokračovali, a tak se inženýři věnovali práci na detailech, k níž přizvali architekta Stephena Sauvestra. Ten přidal do prvního patra dekorativní oblouk, do druhého pavilon a nahoru kupoli. V této podobě se návrh objevil na výstavě dekorativních umění na podzim 1884. Mezitím si inženýři dali návrh patentovat.
Eiffelovi se ale věc rozležela v hlavě. Zřejmě si uvědomil, že být tvůrcem nejvyšší stavby na světě s vlající francouzskou vlajkou na vrcholu je otázka velké prestiže. Své rozhodnutí tedy zrevidoval a v prosinci od inženýrů patent koupil. Když pak v březnu 1885 návrh oficiálně prezentoval, uváděl jej jako projekt Gustava Eiffela vytvořený Mauricem Koechlinem a Émilem Nouguierem, inženýry firmy Eiffel, a architektem Stephenem Sauvestrem.